- Er det fint med grøn te, Hillary? - Ja. Tak.
Da jeg kom til New York og ville forsørge mig selv og skrive -
- troede jeg, at jeg skulle være servitrice eller lærervikar.
I stedet blev jeg sexarbejder i et sært klinisk rækkehus i Midtown -
- og... Ved du hvad?
Jeg har aldrig været mere lykkelig.
Jeg er ikke med. Du flyttede hertil for at skrive -
- så hvordan kunne du blive lykkelig af at tilfredsstille andre mennesker?
Det er den fejltagelse, vi alle begår.
Vi tror, at det at være forfatter betyder, at man ikke må forstyrres.
At det betyder stilhed og eget værelse. Men det er noget sludder.
Sludder. Det er det, vi forestiller os, en mandlig forfatter har, ikke?
Det kan føre til frygtelig solipsisme og frakobling fra menneskeheden.
Ikke for at nævne navne, men forbandede Martin Amis -
- Woody Allen, Saul Bellow...
Giver man mænd den plads, de gerne vil have, lider både de og arbejdet.
Jeg troede, at jeg stræbte efter et øjeblik, hvor alt andet forsvandt -
- og jeg bare kunne være alene og give tankerne frit løb.
Ja, men det er noget sludder. Kan du forestille dig det?
Kan du det?
Jeg har ingen børn, og det er der en grund til.
For barnløshed er den kvindelige forfatters naturlige tilstand.
Skriv det ned, og væn dig til det.
Jeg hader forestillingen om, at børn gør en til en del af verden.
Jeg har ikke brug for et barn for at se mig omkring.
Er du med? Det er som at få en lastbil kørt igennem fissen, ikke?
Totalt. Nu spørger jeg bare:
Er det at være forfatter og kvinde på samme tid så svært, som det virker?
Sværere.
Men jeg er ikke bange.
Så længe jeg kan holde min mor i live, er jeg ikke bange.
Påstår du, at missionen ikke skræmmer dig?
Det, der skræmmer mig, er at miste kvinden, der opfostrede mig.
Det, der skræmmer mig, er kræften, der overtager hendes krop og sind.
Som frarøver hende ilt og viljen til at leve.
Det, der skræmmer mig, er verden.
Nej, jeg er ikke bange.
- Cut! - For fanden da...
Cut, kom så!
- Tag en pause, Jadviga. - Hvad er der?
Du formidler stadig ingen følelser. Intet. Det er ikke i orden.
Jeg forstår ikke, hvorfor han taler så meget.
Han er bange og har ikke talt om moderens sygdom før nu.
Hvad er det, der gør, at han pludselig vil kværne løs...
- Replikkerne skal forklare det. - Ja, det ved jeg.
Men jeg kunne gøre det bedre uden replikkerne.
Hvilke replikker vil du have?
- Ingen replikker. - Ingen replikker?
Ingen replikker, ingen historie, bare...
Jeg vil have replikker nogle gange, instruktør Olatta.
Andre gange ikke. Det er forskelligt.
Du er dygtig, men jeg vil ikke altid diskutere. Jeg bliver så frustrere!
Jeg er også meget "frustrere"!
Vi vil begge lave den bedst mulige film på kortest muligt tid.
Jeg mener bare, at vi er begrænsede af...
Det er så pisse uforskammet at tale om nogen, og så...
Op i røven med det her!
Farvel, det var rart at møde dig. Held og lykke med din søns dimission.
Jeg er fandeme skredet!
Hvad, hvad, hvad?
Den her kradser helt vildt!
Du er så lækker.
- Jeg vil gerne komme. - Knep mig. Ja, kom.
- Jeg kommer, når du er kommet i mig. - Okay, fint.
- Skal vi tælle ned? - Ja, fem, fire, tre, to...
Du kom for tidligt. Jeg er der næsten.
Jeg vil dø i en løves gab sammen med dig.
Så kan vi være sammen for evigt, selv i vores dødsøjeblik.
Din død og min død. Ikke?
- Hallo? - Hvad? Ja.
Hvad er der?
Jeg ville dø for at høre det. Det er ren poesi. Shakespeare.
Ja, det er poesi. Det er smukt og smigrende.
- Godt. - Ja.
Men kan vi ikke bare spise middag en dag?
Vi har ikke set hinanden længe. Du øver eller træner altid.
Det er ikke min skyld, hvis jeg vil være stærk for min egen skyld.
Nej, og det er godt. Og du er stærk. Det er bare...
Jeg vil være i løvens gab med dig. Det lyder rart.
Det lyder hyggeligt, varmt og spændende. Og farligt.
Men kan vi ikke også spise dumplings og drikke et par øl og sludre lidt?
Jo, det ville være skønt.
Hvis du spurgte, hvad min ideelle plan er, så ville jeg svare det.
- Så lad os gøre det i aften. - Nej, jeg skal noget i aften.
Spørg ikke, det er alt for langt og kedeligt at skulle forklare.
Men... Det minder mig om, at det bliver svært at komme derop.
Tror du, at hvis jeg tager en Uber -
- så er det det værd, hvis jeg kan meditere og besvare e-mails i bilen?
Eller skal jeg forsøge at meditere på toget?
Sidst jeg forsøgte det, sad en fyr og spredte ben ved siden af mig.
Det er sværere, men måske kan det udfordre min mindfulness.
- Det er meget roligere... - Hvad?
Skal jeg tage en Uber?
Hvad?
Uber? Ja. Vil du tage en Uber?
Der er ild i mit urinrør.
Det føles, som om jeg har en piberenser derinde.
"Law & Order: Urinvejsinfektion".
Det er ikke sjovt. Det gør virkelig ondt, okay?
Jeg har ikke engang fået det af sex. Jeg gik med våde trusser et par dage.
Kan du ikke bede din lesbiske veninde få mig ind til New York Mag-festen?
Min blære brænder, så jeg vil ikke udnytte mine forbindelser for dig nu.
Jaden Pinkett Smith lancerer en række lykønskningskort.
Man er cool, hvis man ved det.
- Må jeg få noget smertestillende? - Du skulle have spurgt for...
...to timer siden. Nu har vi ikke mere.
Gider du kilde mig på ryggen?
Nej.
Du ved godt, at de nedlægger N- og R-linjerne ved DeKalb, ikke?
Det minder mig om, da jeg arbejdede for transportmyndighederne.
Folk ved det ikke, men de nedlagde B-linjen, eller foregav at gøre det -
- og lod kun borgmesteren og hans homovenner køre med toget.
Undskyld.
Du ved nok godt, hvem jeg taler om. Hvis ikke, så forestil dig følgende:
Et tog fyldt med homoseksuelle. Jeg dømmer ikke. De kørte hemmeligt.
- Sikke en vild historie. - Du skulle bare vide!
- Men mit job var at tie stille... - Ja, tie stille.
Værsgo. Godt at se dig, Bobby. Vi ses i morgen.
Hav en god dag.
Hej. Er der rosiner eller tranebær i den scone?
Det ved jeg ikke.
- Bobby? - Åh Gud...
Bobby?
Jeg synes, at vi bør begynde at arbejde igen.
Mere specifikt bør du arbejde igen.
Det ville være godt for dit helbred.
Skal jeg bare skide på min afvænning? Er det en god idé?
Det var rart at møde dig. Herligt.
Det er dig, der får mig til at dumme mig.
Ikke for at fornærme dig, men det der var fandeme sygt.
Ingen skyder skylden på dig.
Desi føler bare, at du har støttet og måske opfordret til hans tilbagefald.
Jeg forstår ikke, hvordan det ikke er at bebrejde mig, men pyt med det.
Men idéen om, at jeg på nogen måde har gjort dig afhængig af noget -
- er absurd.
- Nej, det er det ikke. - Åh Gud!
- Hører du det samme som mig? - Ja, det gør ikke noget.
Vi lader Desi tale ud, og derefter -
- kan du fortælle om dine følelser. Du får masser af tid.
- Tal færdigt, så taler jeg bagefter. - Jeg har tænkt over det...
- Må jeg tage et glas vand? - Ja, selvfølgelig.
Tag dig god tid.
Jøsses...
Fint. Fint.
Som sagt, så har jeg haft meget tid til at tænke over det her.
Jeg tager det fulde ansvar for, hvor jeg er havnet.
Men med det sagt, så var du der med mig hele tiden. Lige ved siden af.
Du var min partner, men du så mig aldrig.
Du så kun en pik eller en stemme -
- eller en guitar eller en pladekontrakt.
Du havde en forestilling om mig, men du så mig aldrig som et menneske.
Og jeg elskede dig fandeme.
Ikke ligesom dine venner, lille Hannah og banden -
- som sagde: "Marnie er ligeglad med miljøet. Marnies digte er dårlige."
Som rullede med øjnene og sagde: "Det er så typisk Marnie."
Jeg elskede, når tingene var "typisk Marnie".
Og jeg satsede alt.
Men jeg kunne ikke klare mig selv.
Og du gjorde det værre. Det gjorde du.
For når jeg havde det svært, så lukkede du bare ned.
Du gik sgu bare din vej. Du gav op.
Lukkede jeg ned? Gav jeg op?
Har du nogen anelse om, hvor svært det har været?
Jeg har blå mærker fra massagen, jeg har brug for på grund af dit misbrug.
- Mener du det? - Ja.
Hørte du, hvad hun sagde? Du fik hele min afvænning til at handle om dig.
Ja. Det gjorde du faktisk, Marnie.
Det er tydeligt, at din narcissisme er skadelig for Desis afvænning.
Må jeg lige sige en ting til? Fej for din egen dør, Marnie Marie.
Typiske træk for børn med sociopati er mangel på empati...
- Ja. - ...de gør dyr fortræd...
- Skyldig. - ... brænder ting...
...og begår hærværk.
Jeg har gjort så mange af de ting.
Adam. Jeg var muligvis sociopat som barn. Jeg er vokset fra det nu -
- men jeg er et mirakel. Måske skulle jeg skrive en opgave om mig selv.
Jeg har lige sagt op på filmen. Fandens! Hvad har jeg gjort?
Det går nok. Kan du ikke undskylde? Østeuropæere er vant til kaos.
Jeg vil ikke mere. Man venter som en idiot på at være en andens redskab!
Det er så sygt!
Jeg beder min agent om at tage mig ud af spillet. Jeg er så rasende!
Jeg ved det godt, skat. Jeg ved det.
Må du beholde de jeans?
Du ved det ikke. Du kan arbejde uden en flok tåber, der blander sig.
Du har kun én skide psykopat, som du skal analysere.
Som dig?
Adam, det er det, jeg har sagt. Du skal lave din egen film.
Du er en kunstner.
Og jeg ved, hvordan man støtter en kunstner psykisk.
Det er ikke nemt. Det kræver penge, mad og folk, der vil lytte til...
Helt ærligt. Du er bare så kedelig.
Vi kan skaffe alt det der. Penge gror bogstaveligt talt på træerne.
Lad os undersøge det.
"At lave... en film."
Der kommer en masse.
Hold kæft, hvor var det stressende.
Vi var midt i en hektisk arbejdsdag, og så faldt han bare sammen.
Ja. Wow. José sagde, at han bankede hovedet ret hårdt mod jorden.
Jeg har dårlig samvittighed.
Han fortalte mig en lang historie om Ed Koch og et hemmeligt bøssetog -
- men jeg arbejdede. Man kan ikke lytte til alle. Så bliver man skør.
Måske bør man vælge, hvem man lytter til.
Hvad skal det betyde?
Hvor længe var du i politik? I tre måneder?
Så begyndte du at gå ud med piger med sixpacks igen og ignorerede døden.
Jeg er bekymret for dig, Ray.
Du er intelligent, men du prioriterer helt forkert.
Som om du er eksemplarisk?
Du hader din kone og dit job. Du nyder kun at få pant for dåser.
Det er gratis penge!
Nu begynder du at pisse mig af, Herm.
Jeg arbejder hårdt for dig og det her sted.
Og så kalder du mig et nul?
Du skal ikke dømme mig, fordi jeg ikke gider at høre på Bobbys vrøvl.
Og hvem har gjort dig til Gud?
- Jeg tror ikke, at jeg er Gud, Ray. - Godt.
For der er ingen Gud.
Meget arrogant, Ray. Tillykke.
Jeg har stået ved din side gennem alle faserne. Musikken -
- den mislykkede sitcom, kommunismen -
- og lokalpolitik, og nu laller du bare rundt. Det er sikkert min skyld.
Det har været en forfærdelig dag. Jeg orker ikke at tale om det nu.
Du er så følsom og irritabel. Hold nu op, Ray-Ray.
Jeg siger ikke, at du er et nul. Men du spilder dit potentiale.
Jeg tager hjem. Hvor fanden det så er.
- Hej, mor. - Hej.
Jeg laver Tracy-træning. Du har ret. Jeg opdager en masse nye muskler.
Ja, det er godt. Jeg vil have båndene tilbage, så snart mit knæ er helet.
- Mor, jeg tisser blod igen. - Igen? Må jeg se?
- Undskyld. - Okay, du skal tage på skadestuen.
Det vil jeg ikke, mor. Jeg har en deadline.
- Hannah, gør det nu. - Fint.
Ingen laver film om rigtige mennesker længere.
Der kommer vi ind i billedet. Det skal være råt, ærligt og ægte.
Det eneste, der er ægte, er lort, der faktisk er sket.
Ja! Vi må grave sandheden ud af vores liv.
Selv hvis det gør ondt, selv hvis det er for smertefuldt for os at forstå.
Ja.
Adam. Som vores historie.
Som vores historie med Hannah.
- Nej... - Jo!
- Det går ikke. - Hvad mener du?
Det er jo perfekt. Det handler om forhold, loyalitet -
- og bedrag, og det er råt og utroligt sandt, Adam.
Måske kan det blive rensende for os.
Måske kan det hjælpe os med at komme videre og blive frie.
- Ja, ja, ja. - Ja.
- Jeg sveder helt vildt lige nu. - Måske har du fat i noget.
Det forklarer den menneskelige natur. Vi kommer altid til at såre hinanden.
Det er en metafor for krig, store firmaer, religiøse stridigheder, alt!
Ja!
Jøsses!
Vi er muligvis et par genier.
- Vent. Den skal optages på film. - Okay. Fint nok.
- I sort-hvid. - Nej.
- Var det for meget? - Ja.
Jeg glider ned.
- Fandens. - Pis.
- Jeg ved ikke, om du husker mig. - Jeg husker dig.
- Hvordan går det? - Godt. Ja.
Jeg arbejder på en privat klinik, men hjælper til her et par gange om ugen.
Folk uden forsikring. Det er meget ædelt.
Jeg prøvede at få ObamaCare, men hjemmesiden snød mig.
Det skal jeg nok se på.
Jeg har urinvejsinfektion. Jeg får det hele tiden.
Jeg har brug for Cipro, Pyridium og kodein, hvis du føler dig gavmild.
Ja. Din urinprøver viser, at du har en infektion.
Fremover bør du komme et par dage tidligere, når symptomerne begynder.
Ja, men det er svært at afgøre, om det er normalt eller et problem.
Hvad er bare livet, og hvad er en infektion?
Det er mit store spørgsmål.
Hvis du tisser efter samleje, så kan det forebygge det.
Og så er du jo gravid.
- Ved du det? - Det gør jeg nu.
Et kram føles forkert, så...
Ved du, hvem faren er?
Han er en vandskiunderviser, som jeg nok ikke ser igen, så...
Han er overlykkelig.
Hør her...
Du må selv betale for aborten, men hvis du vil, kan jeg tage med.
Jeg kan få en, jeg stoler på, til at ordne det.
Hvorfor tror du, jeg vil have en abort?
Mener du det?
Tak for hjælpen. Jeg bruger mit udløbne antibiotika.
Hvor vover Hermie at anklage mig sådan?
Hvor skamløst. Hvad har han opnået med sit liv?
Han har spildt 20 års mere potentiale end mig.
Måske er det derfor, han er så hård. For at du ikke skal ende som ham.
Det kommer jeg heller ikke til. Aldrig.
- Okay. - Okay!
Okay.
Fandens, selvfølgelig ender jeg som ham.
Men ville det være så forfærdeligt?
Han har en kone og et firma og visdom som 1000 lykkekager.
Måske ville det være helt fint at ende ligesom ham.
Måske ønsker han, at du skal få et liv, der er bedre end "fint".
Fandens, du har ret.
Han vil have mig til at blive en bedre version af ham.
- Jeg går over og siger undskyld. - Godt.
Måske er det på tide at lave om på nogle ting.
Måske er det på tide, at jeg gør noget ægte.
Noget, som folk vil huske.
- Som at begå selvmord? - Hvad?
Undskyld, men det lød bare, som om du var på vej derhen.
- Jeg begår ikke selvmord, Shosh. - Okay, godt.
- Vil du begå selvmord? - Nej, lad være med... Nej.
- Vi kan tale om det senere. - Fint. Eller ikke.
Det tog en uventet drejning.
- Hej. - Hej.
Vi vil diskutere et kreativt projekt...
- Det er en film. - Ja.
Den handler om den komplekse dynamik, som vi har udviklet gennem flere år.
Jeg ved godt, at det er smertefuldt, så du behøver ikke beslutte dig nu.
Nej, der er vi slet ikke endnu.
Men tænk over, hvor rigt det er rent filmisk.
Og tænk på den historie, vi kunne fortælle.
Vi håber virkelig -
- at du vil give os tilladelse til at dele det med verden.
- Og elegant udfolde den her... - Det er en slags pakke.
Ja, altså...
Gør, hvad I har lyst til.
- Hej. - Hej. Hvad skete der med festen?
Det var bare en flok gamle bøsser, der sagde: "Jeg har så travlt."
"Jeg kan kun tage med i operaen i weekenden." Godt for dig, Anthony.
- Var du på skadestuen? - Ja.
- Fik du nogle piller? - Jeg klarer mig.
- Fik du noget smertestillende? - Nej.
Sikke nogle afstumpede svin.
Kom her.
Læg dit lille hoved på mit skød.
Kom så. Sådan. Kom her, lille ven.
Undskyld, jeg bruger min pizzahånd.
Jeg tilfører bare mere fedt til den her situation.
Hermie? Er du der?
Jeg kommer ind, din døve skid!
Jeg kommer ind!
Hermie?
Hej.
Hermie?
Vågn lige op. Jeg skal tale med dig.
Hallo. Hermie?
Hermie? Hallo, Hermie?
Vågn op, dit svin! Vågn op!
Hallo! Hermie!
Tekster: Kasper Rasmussen www.sdimedia.com